Na dan utakmice Hajduk - HB Torshavn našli smo se s Antonijem Šumerom i njegovom djevojkom Martinom Lugović. On nije smio na Poljud pozdraviti Ivana Rakitića jer mu je zabranjen odlazak na sportska natjecanja, a njoj se od muke ne ide na stadion.
A da nisu doživjeli traumu na posljednjem splitskom derbiju s Dinamom, bodrili bi Gattusovu ekipu protiv Farana.
Antonio Šumera ne ide na gostovanja, nije torcidaš, na Poljud dođe par puta godišnje i odgleda utakmicu sa zapadne tribine. Susret s Dinamom je trebala biti još jedna obična utakmica, došao je iz Brodarice kraj Šibenika automobilom, parkirao ga na Turskoj kuli, a kada su nakon sučevog posljednjeg zvižduka počeli neredi, on ih je sa životnom partnericom pratio sa sigurne udaljenosti. Sa Zapada. Ni na kraj pameti im nije bilo da će u Splitu ostati još 21 dan, od toga 48 sati u policijskoj stanici i ostatak uz zatvoru na Bilicama.
- Zaštitari su nam rekli da izađemo sa stadiona prije nego što nam policajci to narede. Poslušali smo ih - krenuo je priču 38-godišnji Šumera.
Pričekao je djevojku da obavi nuždu u jednom od vanjskih WC-ova, krenuli poljudskim prstenom prema sjevernoj tribini u namjeri da nastave prema vozilu.
- Antonio je u ruci imao nekoliko praznih plastičnih čaša koje je želio ponijeti kući za uspomenu s Poljuda, kao što mnogi rade. U drugoj ruci mu je bio mobitel. Kako su ispred njega policajci trpali navijače u 'maricu', on ih je počeo snimati. Jedan od policajaca ga je zgrabio i ubacio u 'maricu' - rekla nam je Martina Lugović, koja se nije odvajala od njega, sve do tog trenutka.
Antonio nam je ispričao kako je iz njegovog kuta to izgledalo.
- Policajac je rekao nešto tipa: 'Što ti snimaš' i nasilno me ugurao u vozilo među ostale navijače. Povikao sam da me puste jer mi je žena tu vani, a njihova reakcija je bila da su nam bacili suzavac u 'maricu'. Gušili smo se, derali, plakali jedno 20-ak minuta - rekao nam je on.
Nadao se da će u policijskoj stanici ipak doći sve na svoje, računao je da će mu od pomoći biti što nije kazneno evidentiran, što ima ulaznice za zapadnu tribinu i u konačnici - što ima video snimljen neposredno prije privođenja. Zašto bi netko tko želi raditi nerede došao ispred policajaca i s par metara ih snimao kako trpaju osumnjičene u 'maricu'?
- Snimka postoji, nije izbrisana - potvrdio nam je Šumera i dostavio da je objavimo.
Razgovor s 'organima reda' u stanici, pokazalo se, nije baš imao smisla.
- 'Nije ti ovo Švicarska', rekao mi je jedan od policajaca kada sam ih pokušao uvjeriti u svoju nevinost - navodi Šumera, koji je rođen u Uznachu, te živi na dvije adrese jer radi i u Švicarskoj. Odnosno, radio je. Sada kada se dva puta mjesečno treba javljati policiji zbog mjera opreza, sve mu postaje kompliciranije.
- Spominjali su kamere na stadionu, a ja sam sretan što postoje kamere. Neka pogledaju sektor G, red 22, sjedalica 22, lako će me prepoznati jer sam bio u narančastom điletinu. Kada bih im iznosio argumente, zaprijetili bi da će me izvesti ispred novinara i prikazati kao huligana... - ispričao nam je Šumera, koji osuđuje svako nasilje i posebno, kaže, ne podnosi nepravdu.
Završio je potom na Bilicima, zatvorsku ćeliju dijelio je s ljudima o kojima je prije samo čitao na portalima.
Antonio Šumera je vjerovao da će nakon istražnog zatvora ova priča biti iza njega, nadao se da je dosta već propatila njegova obitelj, prije svega bolesni otac i kćerke, no kada je vidio da je njegovo ime među trinaestoricom s podignutom optuženicom sa zapriječenom kaznom dužom od godinu dana zatvora, odlučio je javno iznijeti svoju stranu priče.
- Završio sam u zatvoru samo zato što sam snimao policijsku intervenciju. Znam da ovo nije Švicarska, ali... - završio je hajdukovac koji je ipak više vjerovao svojoj Hrvatskoj.